Endast i tystnaden finns ordet Endast i mörkret finns ljuset.
Endast i döden finns livet.
Som en ljusglimt är hökens flykt på den tomma himlen.
- Skapelsen av Ea.
Lossa på sketen!
Vinden är för stark!
Fördömt! En storm så här års? Var är min vädertrollkarl?
Vad väntar du på? Stilla vågorna innan vi sjunker!
- Vad är det? - Kapten... jag minns dem inte.
Jag kommer inte ihåg vindens och vågornas sanna namn.
Har du blivit galen?
Kapten! Det är någonting ovanför molnen.
Var?
Vad är det?
- Vad gör en drake i människornas värld? - Där är en till!
Drakar som dödar varandra? Omöjligt!
Mer än 2000 får har fått febern bara på Enlad.
Hälften av dem har dött.
700 kor har smittats. Hittills har 50 dött.
Ett tre månaders spädbarn i Taon har samma symptom.
Tystnad! Vad ska hända med folket om vi grips av panik?
Isolera de hemsökta områdena. Låt alla läkekunniga i riket söka ett botemedel.
Skicka förnödenheter till de drabbade.
Trollkarl Root... ta reda på vad som ligger bakom det här.
Och torkan i provinserna?
Vädertrollkarlarna har inte kunnat göra nåt.
Snart är det för sent för vårsådden.
Varför har dessa olyckor drabbat oss, Root?
- Ljuset har försvagats, ers majestät. - Ljuset?
Jämviktens ljus som ger världen kraft.
- Fruktansvärda nyheter, ers majestät! - Drakar har siktats utanför kusten.
- Drakar? - Två stycken. Den ena dödade den andra.
Drakar i människornas värld?
För länge sedan var drakar och människor enade.
Människorna som ville ha ägodelar valde landet och havet.
Drakarna som ville ha frihet valde vind och eld.
Sedan dess har de levt åtskilda.
Om drakar har siktats och slagits med varandra...
Mörkret som hotar oss blir allt tätare.
För kaptenen till mig. Jag vill höra mer om det här.
Jag vill att du också är med, Root.
- Ers majestät... - Jag måste fråga!
- Vad gäller det? - Har ni sett prins Arren?
- Han har varit borta sedan i går kväll. - Arren?
Det räcker.
Hans majestät är upptagen. Det ser ni väl?
Prins Arren har verkat sorgsen på sistone. Vi blev oroliga.
Det är befängt. Arren är 17 år, och inget barn.
Förlåt att ni blivit störd, ers majestät. Ert folk är viktigare.
Tack.
- Jag måste sköta min korrespondens. - Vi väntar på era order.
Jag inbillar mig saker.
Arren...
LEGENDER FRAN ÖVÄRLDEN
Ni ska alltså bli min död...
Är du oskadd?
Svimma inte.
Letar du efter det här?
Det här är farliga trakter att färdas i. Du hade tur den här gången.
Du är nog hungrig. Det är inte mycket, men håll till godo.
Vad heter du, pojke?
- Arren. - Arren? Det betyder väl svärd?
Du kommer från Enlad.
Hur vet du det?
Klingan har smitts med magi.
Jag tror inte att du kan dra svärdet ur skidan.
Vad är det?
Ingenting...
Arren... om du inte har någonstans att ta vägen kan du följa med mig.
Jag tror inte att vårt möte var en slump.
Och jag kan behöva sällskap på vägen.
Kommer du?
- Vad heter du? - Sparvhök.
Bönderna lämnar sina gårdar...
Det här beror inte bara på dåliga skördar.
Vi måste gå vidare.
- Herr Sparvhök... - "Sparvhök" räcker.
- Vad är det? - Sparvhök... Vart är vi på väg?
Först ska vi till närmsta stad. Efter det...
...vet inte jag heller.
- Är du trött? - Nej.
Kom då. Vi är snart framme.
Där ligger den.
Hortstad...
- Är de fångar? - Slavar.
- Här köper och säljer man människor. - Människohandel...
- Får jag två guldmynt, mina herrar? - Jag bjuder två.
Och där har vi tre. Såld för tre guldmynt!
Nej! Jag har inget ledigt rum.
Slöjor från Shovl! Sidentyger från Lorbaneria!
Pälsverk, filtar och yllevaror!
- Är det marknadsdag? - Nej, så här är det året om.
Silke och siden! Bomullstyger!
Vad vill du ha?
Det här är Lorbanerias finaste siden. Tunt som en trollsländas vinge...
Jag har ingen hustru. Jag vill ha en mantel åt min vän.
Trollkarl! Ingen kvinna!
- Jag behöver ingen mantel. - Du kan inte gå omkring så där.
Du bör gömma den där saken i ditt bälte.
Vad sägs om den här? Ylleväv från Gont, av utmärkt kvalitet.
Det här är gjort i Andraderna. Det är få trådar i varpen.
I Gont har man fler.
Förr var du trollkvinna. Varför säljer du oäkta tyger?
Folk tror inte på dumma trick längre. Tygerna är kanske inte vad jag påstår.
Men de är verkliga ting och inte som magi och trolldom som bara är luft.
Hallå...
Tack så mycket!
Vad nu?
- Släpp mig! - Lugna ner er, unge herrn.
Jag har något åt er. Det är dörren till lyckan.
- Vad är det? - Hazia, min herre. Ha-zi-a.
- Ta en och glöm all sorg och rädsla. - Inte mer sorg och rädsla...
Ni kommer aldrig att plågas av smärtan här i världen igen.
Ni behöver inte betala. Varsågod och prova.
- Arren! - Vad håller du på med?
Är han er vän, herrn?
Ni själv då? Har inte trollkarlar också bekymmer?
Jag har ingen användning för det du säljer.
Tro inte att du är så stark! Du har säkert också förlorat dina trollkrafter!
Hazia är inget att leka med!
Titta! Hazia-ätaren tycker att han är i paradiset.
Sedan lämnar anden kroppen och irrar planlöst omkring.
När den kommer tillbaka blir det mer hazia och till slut döden.
Hur är det?
Mår du bättre?
Vinden är frisk här uppe.
- Något är fel med den här staden. - Inte bara med staden.
Böndernas skördar vissnar. Deras djur blir sjuka.
- Och folk tänker vilsna tankar. - Är det en pest av något slag?
Nej. Efter en pest återställer jämvikten sig själv.
Men nu försöker någon tillintetgöra den.
Det finns bara en varelse i Övärlden som är kapabel till sådan ondska.
Ska vi gå tillbaka till värdshuset?
- Jag stannar gärna här lite längre. - Som du vill.
- Var försiktig. Vi ses om ett tag. - Javisst.
Slavhandlare?
- Du är häxa, eller hur? - Smutsig är du i alla fall.
Med det ansiktet får man inte mycket för dig.
Men vi kan alltid roa oss lite.
Aj, aj, aj!
Det är tåga i häxan. Det här kommer att bli roligt.
Vem där? Träd fram och visa vem du är!
Ser man på... Vad vill du, pojke?
Ta hand om honom!
Ta inte illa upp. Jag följer bara befälhavarens order.
Jag ska göra det snabbt!
Eller vill du hellre bli slav?
Be för ditt liv!
- Har du ändrat dig? - Livet har inget värde för mig.
Så du vill slåss, va?
Dra ditt svärd!
Då är det min tur.
Ojdå!
Stanna där! Bryr du dig inte om flickan?
Gör det bara.
Om du så gärna vill ha henne, så ta henne!
Kom, män!
Är du oskadd?
Therru!
Therru...
En fågel...
Så vi träffas igen, pojke!
Ta hand om honom!
Han kan inbringa en del. Var inte för hårdhänta.
Ta med honom.
Gammalt skräp! Det kan man inte ens ge bort.
- Det tjänar inget till. - Tyst!
Tysta! Annars blir ni hundföda!
Rör på er!
Vad står på? Rör på er, era lata oxar!
Fördömt! Vad är det här?
Sparvhök!
Kom, Arren.
Kan du stå?
- De andra då? - Jag lossade bojorna. De väljer själva.
Hur hittade du mig?
När du inte kom tillbaka sökte jag igenom Hortstad.
Till sist berättade någon att en ung man tagits som slav.
Sedan blev jag tvungen att väva en spårformel.
- Förlåt, jag var dåraktig. - Det var mitt fel.
Jag borde ha varit försiktigare.
Förlåt mig.
- Vem där? - Jag... Sparvhök.
- Sparvhök? - Jag har en skadad med mig.
- Förlåt, det är sent. - Det var längesedan, Ged.
Han sover.
- Förlåt! Han har tagit din säng. - Ingen fara.
Värm dig med det här.
- Du har inte förändrats. - Nej...
- Har du det bra, Tenar? - Jo, men det har inte alltid varit lätt.
Och du? Vandrar du fortfarande omkring?
Det här var gott.
Det var längesedan jag vandrade.
Som ärkemagiker har jag inte tid att ströva omkring som förr.
Varför är ärkemagikern ute på resa den här gången?
Det kommer dåliga nyheter från Övärldens alla hörn. Jämvikten är rubbad.
Kraften har blivit svagare likt solljuset i skymningen.
Har kraften blivit svagare? Menar du magin?
Ja, som om blodet rann ut ur våra ådror.
Du letar alltså efter en förklaring.
Oj, vi har väckt dig.
Var inte rädd. Kom! Den här mannen är en gammal vän.
Det här är Therru. Hon har bott hos mig i fem år.
Jag heter Sparvhök. Förlåt att jag väckte dig.
Hök?
Therru pratar aldrig med främlingar. Men med dig går det visst.
Vad är det?
Är hon?
- Furst Cob... - Kom in.
Ursäkta att jag stör i arbetet. Jag har nyheter.
- Vad gäller det? - Några av slavarna har tyvärr flytt.
Jaså... Ni har slarvat bort mina värdefulla varor.
- Nej, vi fångade in de flesta igen. - Jaså?
- Resten då? - Vi håller på att söka igenom trakten.
Du är en dåre. Tror du inte att jag klarar mig utan dig?
Det var en trollkarl... med ärr i ansiktet!
Vad? Ärr i ansiktet?
Det är Sparvhök. Ärkemagikern behagar hälsa på.
- Gör allt för att hitta honom, Haren. - Det ska jag...
Vi får fira vår återförening, Sparvhök...
Tenar! Jag har burit in vatten! Var är hon?
Tenar... sover du än?
Tenar? Är du sjuk?
Vem var det?
Flickan!
Det måste ha varit en chock. Förlåt, jag borde ha varnat dig.
Arren är med mig, du har inget att frukta.
Hans ögon är vilda ibland men hjärtat är gott.
God morgon!
Jag har ätit färdigt.
- Har du sovit gott? Hur känns skadan? - Jag mår bra.
- Jag har inte gjort henne något. - Så klart inte. Ät frukost nu.
- Du kan inte arbeta om du inte äter. - Arbeta?
Aj!
Har du fått blåsor? Då vilar vi en stund.
- Vilken härlig doft! - Ja, men...
- Du är väl trollkarl? - Jag förstår.
Du undrar varför en trollkarl sliter på åkrarna som en bonde?
Hör på, Arren. Allt under stjärnorna och solen är beroende av jämvikten.
Vindarna och haven, jordens och ljusets kraft, djuren och växterna...
Allt fungerar på rätt sätt inom jämvikten.
Men nu har människan makten att kontrollera världen.
Så människan måste lära sig att upprätthålla jämvikten på rätt sätt.
Allting har sitt sanna namn.
Vet man det namnet kan man kontrollera varelser och ting. Det är magi.
Används den makten okunnigt rubbas lätt jämvikten.
Trollformler ska bara nyttjas i nödfall.
Ni har arbetat hårt. Jag har tagit med mig lunch åt er.
Är din skada verkligen läkt?
Ät nu ordentligt så att du får krafterna tillbaka.
- Var är flickan? - Therru?
Ett av lammen är sjuka. Hon sköter om det i dag.
- Ska vi byta plats? - Nej, jag klarar det.
Välkomna hem! Maten är snart klar. Ni kan tvätta av er så länge.
Jag ställer in oxen i stallet.
Såja, nu mår du bättre. Ställ dig upp och drick din mammas mjölk.
Så där ja!
Bravo!
- Vad vill du? - Ingenting...
Varför kom du hit? För att skada mig? För att döda det här lammet?
Inte alls. Jag bara...
Håll dig på avstånd! Jag avskyr alla som inte värdesätter livet!
Förlåt...
Flytta på dig!
Nu äter vi.
Det är bra att ha karlar som hjälper till. Även om det är ni två...
Jag är inte bra på att plöja men jag vet mycket om djur.
Du har ju varit getherde.
Vad är det... är du inte hungrig?
Nej...
Vad är det här för plats?
- Kom, Arren! Den här vägen. - Sparvhök!
Ta min hand.
Arren!
Nej! Låt mig vara!
Arren!
Arren! Vakna!
- Vad står på? - En mardröm, tror jag.
Våren är väldigt kort. Jag behöver all hjälp jag kan få.
Jag har tyvärr ett ärende som inte kan vänta.
- Så jag kan inte lita på ärkemagikern... - Säg inte så.
Får du ta Arrens riddjur?
Han klarar sig bra utan. Hälsa honom att jag lånat det.
Håll ett vakande öga på honom åt mig.
- Jag lovar. - Jag är tillbaka i kväll.
- Sedan kan jag hjälpa dig. - Det hoppas jag verkligen!
Honom har jag inte sett förr.
Vilka ärr han hade! Han kom nog från den där kvinnan.
Ja, han kom säkert från häxans hus.
Hon är konstig. Och flickan hon har hos sig!
- Tösen kommer att kasta oss i fördärvet. - Prata inte så där!
- Vem var det? - Ingen härifrån.
- Han är en vän som hjälper oss. - På det viset?
- Kan jag hjälpa er? - Mitt barn har feber igen.
- Jag behöver en ny läkedryck. - Vänta här ett tag.
- Sluta klänga på mig! - Jag är rädd.
- Bevara oss från ondskan! - Hör ni!
Här... Om barnet inte blir bättre får ni komma tillbaka.
Tack så hemskt mycket, frun. Men betalningen...
- Jag förstår. Betala när ni kan. - Tack, ni är alltför vänlig.
Hoppas hon kryar på sig!
Har alla människor blivit konstiga? Therru har aldrig gjort någon illa.
Den där kvinnan tar åtminstone hand om de sina.
Therrus föräldrar misshandlade henne och övergav henne.
De brände henne. Det var så hon fick sitt ärr.
- Vilket rysligt barn! - Usch ja! Såg du hennes ögon?
- Ha barmhärtighet! - Ingen köper gamla gummor.
Oroa er inte, damerna. Ni kanske kan hjälpa mig.
Har ni sett några främlingar här? Jag är tacksam för hjälp, och jag betalar.
- Det finns en pojke hos Tenar. - Och en man med ärr i ansiktet.
- Vem är Tenar? - Häxan! Hon bor längre bort på vägen.
Tack för hjälpen, kärringar!
Vänta lite!
- Stanna! Du skulle ju betala! - Snåljåp!
Där är gården.
Vad nu?
Vad tar ni er till?
Du ser kry ut, pojke. Tänk att hitta dig här.
- Svin! Vad gör ni här? - Lugn, vi är inte här för att slåss.
- Var är din vän trollkarlen? - Sparvhök är inte här.
Jag hoppas att du inte gömmer honom.
Varför skulle jag göra det? Ni är ingen match för honom.
Du talar nog sanning. Vi kommer tillbaka!
Vi ses då!
Kom aldrig tillbaka, era svin!
Furst Cob kommer att belöna mig.
Det var alltså vad som hände... Varken du eller hon har sagt något.
De förstörde mycket, men det ska nog bli bra. Nu lagar vi staketet.
Har du känt Sparvhök länge, Tenar?
Ja, väldigt länge.
Han har alltid vandrat omkring.
Det är ett liv han valt. Han gör det för att han måste.
Till slut blev han ärkemagiker.
Ärkemagiker från Roke?
Ja, mannen som blev ärkemagiker...
...ledde mig till ljuset.
En ensam man...
Han hjälpte mig ut ur Atuans gravkamrar.
Välkommen! Vi ser inte många trollkarlar här. Söker du ett vapen?
Visa mig svärdet där.
Det här kan jag inte rekommendera. Arbetet är ovanligt-
- men svärdet har rostat fast i skidan.
Hör du, trollkarl!
- Är du döv? Jag pratar med dig! - Sa ni någonting, herrn?
- Har jag något i ansiktet? - Fel trollkarl!
Om du ser en med ärr i ansiktet, så hälsa att furst Cob letar efter honom!
Cob? Jag kommer från landet och har aldrig hört det namnet.
Furst Cob kommer att bli kung över de två länderna! Kom ihåg det!
- Jag tar svärdet? Vad kostar det? - Vänta lite... ditt ansikte!
- Vad är det med det? - Inget... antar jag.
- Har du hört talas om trollkarlen Cob? - Försiktigt! Tala inte så högt.
Han är den enda i trakten som har kvar sina krafter.
Jag kan inte påstå att han är älskad.
Han bor i slottet utanför stan. Det är bäst att hålla sig därifrån.
Jag trodde aldrig att jag skulle hitta dig här, Cob.
Du är duktig på jordbruk. Du verkar inte vara nybörjare.
Vill du inte stanna ett tag och hjälpa till? Therru skulle också gilla det.
Du behöver inte bestämma dig nu. Tänk på saken.
Ställ in oxen i stallet.
Jag är hemma, Therru!
Therru! Var är hon?
Jag hittar inte Therru. Hon är nog bakom huset.
Säg åt henne att komma hem innan det blir mörkt.
Therru...
Högt över molnen i solnedgångens sken.
En falk flyger ensam Svävar på en vind.
Jag hör hans dystra läte Ett sällsamt sorgset skri.
På de tysta vindarna Där flög en ensam falk.
Sträckte ut sina vingar Mot den tomma skyn.
Han landar aldrig någonsin Han flyger dag och natt.
Vad som finns uti mitt hjärta Ingen säga kan.
Likadant som falkens Är ju hjärtat mitt.
Vad som finns uti mitt hjärta Ingen säga kan.
Du ensamma falk Högt i den tomma skyn.
Jag vandrar ensam framåt Uppå en enslig väg.
Du går vid min sida Alltid är du där.
Jag märker på din stämning Hur ensam du ju är.
Syrsorna spelar högt På åker, fält och äng.
Du vandrar där bredvid mig Vi går stigen fram.
Men du säger aldrig nåt Alltid tyst är du.
Vad som finns uti mitt hjärta Ingen säga kan.
Det som finns i hjärtat mitt I min ensamhet.
Vad som finns uti mitt hjärta Ingen säga kan
Jo, sorgen hos en Som alltid ensam är.
Jag dödade min far. Jag knivhögg honom och sprang.
Jag förstår det inte. Varför dödade jag honom?
- Hade han gjort dig illa? - Nej, min far var en ädel man.
Jag är ingenting. Jag har svikit både min far och mig själv.
Och jag är fylld av en vrede jag inte kan styra.
Det är som om det fanns någon annan inuti mig.
Du såg det ju själv.
Du har rätt. Jag borde inte vara här.
- Förlåt, jag menade inte... - Jo, du har rätt.
Om jag inte ger mig av så kommer den andre tillbaka.
- En kvinna? - Hon bor på andra sidan ödemarken.
- Är ärkemagikern hos en kvinna? - Han har frågat efter er i staden.
Utmärkt.
Herre...
Kom, män!
En hälsning från ärkemagikern... Tack, Sparvhök!
Therru och Arren... maten är klar!
Var är Arren? Är han inte med dig?
Han kanske vilar. Gå och se efter.
- Han är inte här. - Konstigt.
- Var kan han vara? - Jag tittar där ute.
Arren...
Farväl, Tenar och Therru.
Det kvittar vilken väg jag tar.
Vägen slutar här.
Han är här!
Kan det vara Arren?
Arren? Sparvhök?
Konstigt...
Vad gör ni?
Ni igen!
Det får tyvärr bli du i stället för trollkarlen.
- Vad menar du? - Fly!
Vilken överraskning! Tänk att träffa dig här, flicka.
Låt henne vara!
Therru!
Din prins är visst inte här i dag.
Inte bitas! Du ska överlämna ett meddelande.
Hälsa trollkarlen det här: Om han vill ha sin kvinna-
- så får han komma till furst Cobs slott.
- För bort henne! - Tenar!
Släpp mig, era svin!
- Therru! Är du oskadd? - Släpp henne!
Stå nu snällt här tills trollkarlen kommer tillbaka.
- Furst Cob väntar. Sätt fart! - Svin!
Tenar!
Tyvärr, han måste följa med mig.
Försvinn!
- Var är jag? - Här är du trygg från skuggan.
- Hur kan du känna till skuggan? - Jag kan lite magi.
Jag vet vad du flyr från.
Du var klok som flydde från den där mannen.
- Vilken man? - Sparvhök, det vill säga ärkemagikern.
Drick det här. Det blir du lugn av.
Vad står på? Det är inte förgiftat.
Lägg dig nu ner och vila ett tag.
Ärkemagikern är farligare än du kan föreställa dig.
Nej, Sparvhök är en god människa. Han har beskyddat mig.
Då frågar jag dig: Vet du varför Sparvhök vandrar omkring?
Nej.
- Han letar efter evigt liv. - Evigt liv?
Ärkemagikern har nått trollkonstens högsta punkt.
Endast hemligheten med evigt liv är utom räckhåll för honom.
Men han traktar efter det.
Han fruktar att någon annan ska få evigt liv först.
Sparvhök skulle aldrig acceptera att någon är mäktigare än han.
Vad har det med mig att göra?
Du har blivit utvald att få evigt liv.
- Sparvhök kommer för att döda dig. - För att ta livet av mig...
Arren... vill du följa med mig?
Jag hittade dörren mellan liv och död före honom.
Tillsammans kan vi öppna den.
Då kan vi leva för evigt och övervinna alla former av rädsla och lidande.
Rädsla och lidande...
Följ med mig, Arren. Dödens anlete är fruktansvärt.
Jag vill inte dö.
Så, Arren... säg mig ditt sanna namn. Då kommer du att få evigt liv.
Så... ge mig ditt sanna namn.
Le... Lebannen...
Nu är jag redo för dig, Sparvhök.
Var är du, Hök?
Hök!
- Vad har hänt, Therru? - De kom och tog Tenar!
Du måste till Cobs slott!
- Var är Arren? - Han gav sig av.
Den skulle komma tillbaka annars, sa han.
Cob...
Oroa dig inte, Therru.
Jag ska hjälpa Tenar. Vänta där hemma.
Ta hand om svärdet. Arren kommer att behöva det.
Gå hem och stanna där.
Ut!
Jag går ingenstans.
Furst Cob... Vi tog hit kvinnan som ni befallde.
Bra gjort, Haren.
Det var ingenting, herre. Det är ett nöje att tjäna er.
- Flytta på dig! - Hör du!
Bestämmer du här? Varför har ni tagit mig till fånga? Släpp mig genast!
Jag beklagar den hårda behandlingen. Jag har lite otalt med Sparvhök.
Du är trollkarl, va? Du borde skämmas!
- Leta reda på honom själv! - Han är en gammal vän.
- Jag skulle vilja bjuda hit honom. - Och jag är lockbetet!
- Ni tänker göra honom illa. - Kvinnan frestar på mitt tålamod.
- Sätt henne i fängelsehålan. - Ni hörde!
Om du skadar Sparvhök, så går det dig illa!
- Arren? - Kom med nu!
Kom, Lebannen. Jag har något åt dig.
Ner med dig!
Var snäll, så får du snart träffa din trollkarl.
Det här påminner mig om gravkamrarna.
Sparvhök...
Cob... gör du samma misstag nu igen?
- Lediga! Någon skymt av trollkarlen? - Inte än.
Var är den fördömda trollkarlen?
Vad nu?
Där har vi honom! Inta era positioner!
Här kommer han!
Låt honom inte komma undan. Nu!
Hör mig! Öppna porten!
Stanna! Vänta!
Han lurade oss! Nå, stå inte bara där!
Cob! Det är jag... Sparvhök. Visa dig själv.
Det var längesedan, Sparvhök. Jag har velat träffa dig.
Vi skildes åt vid muren till dödslandet, Cob av Havnor.
Jag hörde att du är ärkemagiker nu. Gratulerar!
Jag är här, Cob. Släpp Tenar!
Du är ömklig, Sparvhök. Den store ärkemagikern, betuttad i en kvinna...
Du använde henne för att lura hit mig. Vad vill du?
Vad jag vill? Du har väl inte glömt vad du har gjort mot mig?
Det är du som har glömt. Du använde Palns lärdom-
- till att leka med de dödas och de levandes andar. Ångrar du inte det?
Du lärde mig en utmärkt läxa där vid dödens dörr.
Att jag aldrig kan godta förintelse.
Jag har samlat på mig alla gamla läroböcker.
För det krävdes många hemska dåd.
Vad slags djävulskap planerar du, Cob?
Jag har gjort det, Sparvhök. Jag har vävt den största trollformeln av alla.
Dörren mellan liv och död har varit stängd sedan tidernas begynnelse.
- Nu kan jag öppna den. - Det är förbjudet!
Förstår du inte? Den som har makt måste hantera den vist.
Tänker du förstöra jämvikten i världen?
Struntprat! Du vet bättre än någon annan-
- att jämvikten redan är förstörd av oss människor.
Tror du att man kan begränsa människans begär? Det är omöjligt.
Jag kommer att leva för evigt. Jag ska uppnå existens utan slut.
Cob! Utan dödens och återfödelsens cykel kan det inte finnas liv!
Jag står över naturen!
Sparvhök! Här finns någon annan som vill träffa dig.
Arren, vad gör du här?
Lebannen, den här mannen försöker beröva dig livet.
Arren! Har du avslöjat ditt sanna namn?
Jag ska leva för evigt!
Jag är trött på att leva i rädsla.
Liv utan död är inget liv!
Säger man nej till döden så säger man nej till livet.
Ljug inte för mig!
Lyssna på mig, Arren. Ingen människa och inget ting kan leva för evigt.
Att veta att vi ska dö är en värdefull gåva från himlen.
Allt som vi äger måste vi mista någon gång.
Livet är en plåga, en skatt-
- och en nåd från himlen som vi måste förlora någon gång.
Arren...
Tror du att du kan göra mig till åtlöje? Det finns mer än en ingång till slottet.
Vad händer? Jag börjar bli svag.
Att komma hit var dumt av dig, Sparvhök. Dina krafter fungerar inte här.
Sätt honom i fängelsehålan med kvinnan!
Jag dödar dem i morgon på det mest smärtsamma och förödmjukande sätt...
Upp med dig!
Sparvhök! Är du skadad?
Vi kommer tillbaka i morgon. Till dess kan ni hålla varandra sällskap.
- Sparvhök! - Tenar...
Hur kunde de göra det här? Du är ju ärkemagikern.
Förlåt mig, Tenar. Du får alltid ta hand om mig.
Prata inte så dumt.
Vilken väg ska jag ta?
Arren?
Vänta!
Arren! Cobs män kom och tog Tenar.
Jag har fått ditt svärd av Sparvhök!
Ska jag följa efter dig?
Tenar är fången här. Sparvhök också.
Sparvhök också... Svärdet är väl ditt? Sparvhök hade med det åt dig.
Vi måste skynda oss. De behöver vår hjälp.
Jag kan inte gå längre. Du måste fortsätta ensam.
Ta med svärdet till mig. Jag vet att du klarar det.
Vad menar du? Du är ju här.
Jag är inte här. Cob håller kvar mig mot min vilja.
Vem är du då?
Stanna där!
Kom inte närmare!
Arrens hjärta är fyllt av rädsla.
Det har fått mörkret i hans hjärta att växa.
- Mörkret i hans hjärta? - Mörkret tog hans kropp och drog i väg.
Men något lämnades kvar.
Där mörkret finns, finns alltid också ljus.
Ljuset som lämnades kvar irrar nu omkring som en skugga.
Skugga?
Det du ser nu är bara en skugga som jagar sin kropp.
Far...
Visst är du väl Arren?
Var inte rädd. Jag kommer att vara med dig.
Jag ska säga dig mitt sanna namn. Det är Lebannen.
Lebannen...
Han igen!
Och han kallar sig ärkemagiker.
Glöm inte vem han ställdes emot. Ingen trollkarl har en chans mot furst Cob.
Du talar sant.
- Vad håller vår lille vän Arren på med? - Han låste in sig på sitt rum.
Arren är här.
Han har tur, den där pojken.
Det är typiskt furst Cob att stjäla trollkarlens lärling.
- Men han är inte mycket att ha, va? - Helt värdelös.
När vi är klara med trollkarlen så säljer vi pojken.
Hämta Sparvhök och hans kvinna. Ärkemagikerns tid har runnit ut!
De tänker döda dem!
Arren!
Vad gör du här? Är du också fånge?
Det här är till dig från Sparvhök.
Jag är inte värd att hålla i min fars svärd.
De har fångat Tenar och Sparvhök och tänker döda dem.
Hjälp dem som du hjälpte mig.
Jag kan inte hjälpa någon. Jag kan bara misslyckas.
Vad är det med dig? De dör om vi inte gör något.
De dör! Vi mister båda två!
Vi förlorar allt som är viktigt.
Therru...
Vad är det viktigaste som finns?
Inget är viktigare än livet.
Alla dör någon gång. Varför ska man då vara rädd om livet?
Man vet ju att livet tar slut. Varför ska man då leva?
Fel! Livet är värdefullt eftersom vi vet att vi ska dö.
Du är inte rädd för att dö. Du är rädd för att leva!
Hur kan man säga att det inte är något att dö, men samtidigt inte vilja dö?
Du är rädd för att leva det enda liv du har!
- Therru... - Tror du att ditt liv tillhör dig själv?
Tenar gav mig liv. Därför måste jag leva så att jag kan ge liv åt någon annan.
Lebannen... Det är enda sättet att leva för evigt.
- Hur kunde du veta mitt sanna namn? - Du sa det till mig.
Nu ska jag berätta mitt. Mitt sanna namn är Tehanu.
Tehanu...
Det är snart gryning. Kom, Therru! Vi måste hjälpa dem.
Vänta, Arren! Titta där!
Det är Sparvhök och Tenar! Kom!
Hoppa!
- Det är för långt! - Var inte rädd. Du klarar det.
Vi får skynda oss.
Sparvhök!
Dags att säga adjö, Sparvhök.
Din älskade ska ut på en resa. Ska du inte ta farväl?
Oroa dig inte, Sparvhök. Världen är i goda händer när du är borta.
Vad kan jag göra, Sparvhök?
Tenar... det är inte över än. Snart går solen upp.
- Vad menar du? - Hör du inte? Hoppet närmar sig.
Nu får det räcka med avsked. Gör slut på honom.
Nej!
- Släpp dem! - Så, det är du...
- Arren! Therru! - Stör oss inte, pojke!
Visa honom ingen nåd.
Gå åt sidan.
På honom!
Förlåt!
Jag är besviken. Jag trodde att vi var överens.
Tyst! Du kan inte styra mig längre.
Då ska du få skåda dödens anlete, Lebannen.
En åkallelse-formel!
- Arren! - Stanna där!
Dö!
Låt mig få dra svärdet. För livets skull!
Det svärdet har smitts med magi!
- Han är en gammal man! - Maskerad med magi.
F-furst Cob!
Ni kan inte stoppa mig. Jag accepterar aldrig döden.
Trollkarlar ska inte frukta döden.
Eländiga flicka!
Jag är inte som ni. Jag är förmer, era obetydliga maskar.
Jag har studerat all kunskap som finns. Jag har fått makt. Jag är allsmäktig!
Hånad som en dåre av trollkarlarna på Roke! Bortjagad!
Nu får jag min hämnd! Jag ska få evigt liv och bli den störste ärkemagikern!
Therru!
Den lilla dåren!
Hör mig, stenar! Jag lösgör er.
Soluppgång...
Släpp mig!
- Gör det ont? - Cob!
- Släpp henne! - Stanna där. Döden är fasansfull.
Gör det inte!
Så fasansfull!
Vänta!
Fasansfull... fasansfull...
Cob... du är precis som jag.
Du vänder dig bort från ljuset och ser bara mörkret.
Håll dig på avstånd!
Du har glömt att ingen kan styra andras liv och att allt liv är sammanlänkat.
- Förnekar du döden så förnekar du livet! - Du har fel...
Inse sanningen, Cob! Alla fruktar döden.
Nej... Jag vill inte dö.
- Cob! - Nej!
Therru!
Therru! Arren!
Arren!
- Dags att dö! - Arren!
Det gäller dig också.
Släpp henne! Döda henne inte!
Alla som trotsar mig måste dö!
Hon är död... stackars liten.
Solen går upp...
Måste skynda mig...
Vänta!
Therru!
Evigt liv!
Återvänd till mörkret, skugga!
Ge mig liv!
Jag vill ha liv!
Liv!
Jag vill leva!
Tehanu!
Du har också klarat dig.
- Hur har det gått för dem? - De klarar sig. De har vingar.
Tack... Therru!
Jag ska åka hem för att sona mitt brott. Och för att acceptera mig själv.
Arren...
Får jag träffa dig igen någon gång?
Kom! Vi måste tacka Sparvhök och Tenar.
Översättning: Thomas Löwhagen Yurika Tomiyama Thorell.
Ansvarig utgivare: Klas Palmqvist